Bună ziua, Stimaţi Părinţi, vreau să adresez câteva cuvinte de susţinere Alei care a scris întrebarea 3902! Dragă Ala, ştiu exact prin ce treci şi ce simţi! Cu mila Domnului Sunt căsătorita de 9 ani, şi au fost multe ispite până acum, inclusiv plecarea soţului peste hotare care a fost cea mai grea încercare! Am un soţ bun Slavă Domnului, care îşi iubeşte mult familia, dar când hotărăşte el ceva atunci e deneîntors sau deneînduplecat. Aşa a fost şi cu plecarea lui peste hotare, eu nu am fost nici un procent pentru ca el să plece, întotdeauna m-am mulţumit cu ceea ce aveam şi nu am cerut mai mult. Când a plecat mi se părea că s-a prăbuşit o piatră enormă peste mine şi nicidecum nu o pot ridica, eu am rămas acasă ca casnică cu doi copii unul 3 altul un an şi jumătate, la fel singurică cum spui tu, dar în schimb cu multe învăţături de bine în \” precum că îşi va găsi pe alta că aşa păţesc toţi, că sunt proastă că am făcut doi copii şi acum sunt abandonată, căci terminând ASEM-ul trebuia să fac carieră nu copii etc, cel mai dureros era când şi familia mea făcea la fel! Eram prima perioadă ca un zombi, copiii erau mici şi cereau ambii atenţie şi mă trezeam cu doi odată în braţe când plângeau şi ei şi eu, şi nu odată priveam printre lacrimi spre Icoana din casă şi speram că Domnul mă vede şi nu mă va lasa. Am fost singură 6 luni, dar am trăit destul amar, şi blocarea viceului în apartamentul pe care-l închiriam unde toată baia mă scuzaţi devenise un mare veceu, şi poliţie la ușă care era chemată de vecini în mod regulat cum că plâng copiii şi ei nu pot dormi, deplasarea prin rutieră cu doi copii care adormeau şi ceva sacoşe pe care pur şi simplu fizic nu le poţi ridica pe toate odată şi eşti insultată de şofer că nu are timp să te aştepte până intri în maşină cu aşa echipament sau când cobori, şi din cele precum vii de la magazin cu o sacoţă de scutece în mână, şi eşti curtată, iar la răspunsul că eşti măritată să primeşti altul că nu-i nimic şi nu în ultimul rând îmi era greu să întâlnesc sărbătorile de iarnă singură, mai ales că la Crăciun am rămas doar cu câteva cartoafe pe care le-am prăjit şi fiind ocupată şi cu copiii în acelaşi timp, s-au primit pe jumătate cenuşa! Au fost multe ispite şi atât de grele încât mii greu să mi le reamintesc acum, dar să ştii că de fiecare dată când nu mai puteam mă regăseam jos la pământ în faţa icoanei cu multe lacrimi şi rugăciuni de intensitate maximă, pur şi simplu îl imploram pe Dumnezeu şi pe maicuţa Domnului să aibă milă de mine, şi dacă odată ce el mi-a dat acel soţ atunci să nu mi-l ia, sufletul îmi striga către cer de durere, că nu vroiam să fiu părăsită aşa cum îmi spuneau toţi, că nu voiam să încep de la capăt cu întâlniri, şi vărsam şiruri de lacrimi de durere şi speram, speram enorm că va fi şi altfel căci altă armă în afară de credinţă şi speranţă nu aveam. Desigur deşi nu sunt vrednică, dar m-a auzit prea bunul Dumnezeu şi s-a îndurat de mine păcătoasa şi mi-a îndeplinit rugăciunea, a venit soţul acasă şi în loc să plece înapoi aşa cum zicea că va face, am plecat cu toţii în Canada, deşi nu vroiam să părăsesc ţara, am zis că voi pleca şi la capătul lumii numai să fie familia împreună şi să nu mai trec prin ce am trecut! Te implor să speri şi să crezi şi când ţii foarte greu aprinde candela şi deschide-ţi inima ta Domnului, căci el ne aude permanent, noi din păcate îl căutăm foarte rar şi atunci numai la necaz! Nu am scris ca să te sperii ci să te întăresc, căci una ştiiam dintotdeauna, că Dumnezeu nu îţi dă niciodată încercări mai mari decât poţi tu duce! Şi aşa cred că a vrut bunul Dumnezeu, ca trecând prin greu să mă pot ridica mai puternică şi să învăţ multe lecţii bune! Te rog să nu ai nici o clipă de îndoială că Dumnezeu ştie ce face şi cum procedează, căci m-am convins nu odată că e bun şi milostiv, şi că toate le face spre binele sufletului nostru, şi cu cât mai repede înţelegem aceasta şi ne supunem voii Lui nădăjduind la mila Lui, cu atât mai repede vine şi răsplata! Cu Doamne Ajută înainte!!! Şi mă rog de mă iertaţi cu toţii, dacă am avut prea mare îndrazneală şi de am smintit Doamne fereşte cu ceva pe cineva!!!!
- FELICIA a întrebat 14 ani ago
- last edited 3 luni ago
- You must login to post comments
O adevărată istorisire a unui crâmpei din viață, cu încercări și ispite, în care din nou a triumfat credința și s-a trezit nădejdea, nelăsând-o să moară! Vă mulțumim pentru susținere și să aveți și pe mai departe această trăire și râvnă către Domnul!
Doamne ajută.
Vitalii Mereuţanu – Magistru în Teologie
- Guest a răspuns 14 ani ago
- You must login to post comments
Te rog să te autentifici mai întâi pentru a trimite.