Cei ce stau în chinuri, osteniți și osândiți. Durerea cu care toată viața o trăim, am dori eliberare, să ne stingem din aceasă viața. Numai că nu este voia noastră. Dacă am pleca, am lăsa și mai multe inimi înfrânte. Cum să cugetăm în asemenea situații? Cum să ne iertăm, pentru suferințelor care le-am oferi celor dragi inimilor noastre, dacă i-am părăsi?
- Mihail a întrebat 14 ani ago
- last edited 3 luni ago
- You must login to post comments
Dragă Mihaile, aşa este durerea şi suferinţele ne sunt inutile după părerea noastră, dar după voia Domnului sunt foarte utile, mă refer la pilda celui orb din naştere de 38 de ani care a suferit spre slava Domnului, şi aş vrea să mai aduc aminte un caz din Pateric, un om fiind ţintuit la pat de mulţi ani se ruga Domnului ca să-l ierte şi să-i ia viaţa să nu mai sufere. Aşa fiind el în rugăciune i se arată un înger al Domnului care-i zice, aude Dumnezeu rugăciunea ta şi m-a trimis să îţi zic, mai ai 3 ani de chin, dar dacă te învoieşti îi poţi înlocui cu 3 ceasuri în iad şi vei scăpa de chin, la care omul sa învoit bucuros, fiind luat sufletul lui şi dus în iad, aruncat în focul cel veşnic arzător şi îngrozitor a plecat îngerul, după un ceas de chin îngerul s-a întors iarăşi la acel om, şi când l-a văzut omul a strigat tare, gata a trecut slavă Domnului, la care îngerul îi vorbeşte: stai omule abia un ceas a trecut, iar el amărându-se i-a strigat: a trecut o sută de ani ia-mă de aici mai bine încă 30 de ani pe pământ, decât aici un ceas, şi îndată a fost adus la patul său pentru restul timpului lui. Deci trebuie de primit cu smerenie şi acele chinuri şi suferinţe pe care ni le dă Domnul ca să nu-l mâniem cumva mai rău asupra noastră.
Prot Victor Mihalachi
- Guest a răspuns 14 ani ago
- You must login to post comments
Te rog să te autentifici mai întâi pentru a trimite.