Sărut mâna, părinte. Încă de mic copil, visul meu a fost să slujesc Domnului. Dar acesta s-a spulberat, la vârsta de 12 ani, când am săvârşit ruşinosul păcat al malahiei. Pe atunci nu eram conştient, nu citisem cărţi cu înţeles duhovnicesc, iar mintea mea îmi spunea că e bine ce fac, dându-mi seama în final că nu eu mai judecam, ci diavolul. Am încercat de multe ori să mă las, reuşind într-un timp, dar după diavolul m-a biruit din nou. Acum când am citit şi m-am documentat, am văzut în cartea părintelui Cleopa că cei ce fac acest păcat nu vor mai putea fi preoţi in veac. Nici nu ştiţi ce deznădejde m-a cuprins când am citit acele rânduri ce-mi anulau visul de a deveni preot. Acest păcat nu l-am spovedit încă căci mi-e ruşine, căci preotul din care fac parte e naşul de botez al surorii mele, de parca ar conta această ruşine. În sinea mea m-am gândit să mă duc la o mănăstire, să mă spovedesc şi să urmez canonul ce mi se va da numai, numai să-mi pot urma visul. Nu promit, căci mi-e teamă că după nu mă pot ţine de promisiune, dar încerc din toată inima să nu mai fac acest păcat!!
- a întrebat 14 ani ago
- last edited 3 luni ago
- You must login to post comments
Mergi de te spovedește și urmiază sfatului primit de duhovnic, și npi ne vom ruga ca bunul Dumnezeu să alunge cu hotărârea ta diavolul acesta de la tine cât mai departe.
Prot Victor Mihalachi
- Guest a răspuns 14 ani ago
- You must login to post comments
Te rog să te autentifici mai întâi pentru a trimite.