Dragă prietenă, eu sunt o femeie simplă, a cărei viaţă s-a schimbat radical. Mi-am pierdut soţul la numai 30 ani, un soţ care mă făcea cea mai fericită femeie, încât uneori spuneam: ce am facut eu să merit atâta fericire, ştiindu-mă o mare păcătoasă? Aveam atâtea visuri împreună, şi vreau să-ţi spun că într-o clipă totul s-a spulberat. Nu ştiu câţi ani ai, dacă ai vreun copil. Eu pot să-ţi spun, că nu am avut copii, cu toate că ne-am dorit enorm amândoi. Oare ştii ce înseamnă pentru o femeie, să trăiască cu gândul, că ea niciodată nu va putea deveni mamă, când visa de atâtea ori cu ochii deschişi la momentul acela? Şi poate ai să-ţi pui întrebarea: de ce să nu mai devină mamă, când e tânară şi are toată viaţa înainte? Pentru că o femeie trebuie să iubească o dată în viaţă şi să se jertfească pentru soţul ei, pentru a nu întina sfânta taină a cununiei! Oare crezi că e uşor să ştii că nu-ţi vei mai vedea soţul mult iubit? Cum e pentru o femeie obişnuită cu fericirea, să trăiască fiecare zi în lacrimi, suferinţă şi dor? E foarte greu, crede-mă! Dar nu aş mai fi trăit astăzi, nu aş fi putut trece peste o aşa lovitură puternică, dacă Dumnezeu nu ar fi fost cu mine. Şi nu îndrăznesc să-l acuz cu nimic pe Dumnezeu, pentru că singurul vinovat la ceea ce am primit, sunt doar eu. Mă bucur că pot plăti pe lumea asta, pentru toate relele pe care le-am făcut, pentru toate supărările create Domnului nostru Iisus Hristos. Nu trebuie să luăm de rău când ni se întâmplă lucruri neplăcute în viaţă. Nu trebuie să ne supărăm pe Dumnezeu pentru încercările grele la care suntem supuşi. Din contra, ar trebui să ne punem mereu întrebarea în astfel de cazuri: Oare cu ce l-am supărat pe Dumnezeul meu? Oare de ce Dumenzeu mă iubeşte atât de mult, cu toate că i-am greşit la nesfârşit? Pentru că ,dragă prietenă, Dumnezeu, prin această suferinţă, m-a trezit din somnul cel de moarte, m-a trezit la realitate. M-a făcut să-mi dau seama că de fapt viaţa adevărată e cea de dincolo. Că m-a iubit aşa de mult Domnul, încât mi-a dat o cruce de mare preţ, o cruce pe care trebuie s-o duc cu răbdare şi mare speranţă. Speranţa de a-mi fi iertate păcatele şi că-l voi slăvi pe Dumnezeu în Împărăția Sa alături de soțul meu. Nu trebuie să deznădăjduieşti. Dacă îţi merge tot mai rău, ar trebui să-ţi ridice asta un mare semn de întrebare. Ar trebui să-ţi dai seama, că ai încăput pe mâna celui rău, care se joacă cu tine, pentru că tu i-ai dat voie. Nimic ce e rău nu vine de la Dumnezeu, ci de la păcatele noastre. Dumnezeu e numai iubire! Dacă îţi laşi viaţa în grija Lui, nimic rău nu te mai poate atinge, totul devine mai clar, mai uşor. El e singura ta salvare! De ce îl acuzi pe Dumnezeu pentru faptele tale? Urăşte-l pe diavol, că el îţi provoacă neplăcerile pe care le ai! Dumezeu te aşteaptă, până şi în ultima clipă! Cere-i ajutorul şi nu va întârzia să apară! El ţi-a dat şansa să alegi. Dacă tu alegi să faci rău de ce-ţi doreşti binele? Fă bine şi \”doreşte-ţi răul\”, că numai aşa vei intra în Împărăţia Domnului! Trăieşte pentru Dumnezeu şi El va trăi prin tine! Dumnezeu să fie cu noi toţi, să ne apere, împreună cu Maica Domnului şi cu toţi sfinţii, amin!
- Ana a întrebat 14 ani ago
- last edited 3 luni ago
- You must login to post comments
Doamne ajută. Citind cuvantul pe la jumătate au început lacrimile să îmi scalde ochii. Erau niște lacrimi care nu veneau din durere ci parca oferea bucurie sufletului. Încă nu am citit tot, dar m-am oprit ca să redau tot ceea ce simt în aceste cuvinte. Mare credință. Am simțit că sunt lacrimi de bucurie când m-am oprit la cuvintele: „dacă Dumnezeu nu ar fi fost cu mine”. Enorm sentiment și plăcute simțiri. Să vă dea Domnul Har, dar nu așa cu picătura, ci cum se spune la noi: „cu găleata”. Ași vrea să spun asemenea Mântuitorului: „mare este credința ta femeie”, dar cine sunt eu să spun așa ceva. Nu sunt vrednic să rostesc cuvintele Mântuitorului din acea posturi. De aceea vă las transmis numai sentimentul acestor cuvinte. Am mai citit câteva rânduri și am ajuns la cuvintele: „în Împarația Sa alături de soțul meu”. Lacrima vă scrie: a trebuit și jertva soțului pentru a vi se descoperi dragostea lui Dumnezeu. Să știți că sufletul soțului venind în această lume prin naștere a semnat faptul că va trebui să fie jervit cândva pentru a mântui pe cineva. Și așa și a fost. Cu adevărat minunate sunt Tainele Tale Doamne și mărit ești tu întru Sfinții Tăi. Am mai citit încă un rând și oprindu-mă la cuvintele: „ce e rau nu vine de la Dumnezeu” dar acum vreau să mai completez. Domnul nu poate fi izvorul răului. Însă după cum știm din cazul dreptului Iov încercările vin de la cel rău dar sunt uneori acceptate de Dumnezeu pentru întărirea noastră. Nicidecum nu vin ele de la Domnul. Și asta la fel vedem în cazul dreptului Iov. Și ajungând la finalul mărturisirii de mai sus vreau să vă spun că bine ați spus: dacă faci răul de ce îți dorești binele? Vedeți fraților! Nu e nevoie de mare cunoștință teologică pentru a putea trăi cu Domnul. Ci iată de ce este nevoie: smerenie, răbdare nădejde și nu în ultimul rând credință.
Cu glas mare să strigăm: Mărit ești Tu, Doamne, și minunate sunt faptele mâinelor Tale.
Cu râvnă întru Domnul,
Vitalii Mereuţanu – Magistru în Teologie
- Guest a răspuns 14 ani ago
- You must login to post comments
Te rog să te autentifici mai întâi pentru a trimite.