Mă iertaţi, părinte. Sunt o neştiitoare. Nu că nu citesc din cărţi, chiar am citit volume din Ne Vorbeşte părintele Cleopa, dar tot nu înţeleg. Ce înseamnă să nu iei numele Domnului în „deşert”, sau sa nu „cârteşti”? Să nu „cârteşti” se referă la Domnul sau şi la persoane în general? Eu când mă rog, la început (pe moment) e totul bine, (zic eu că e bine nu ştiu dacă e bine să am în cap aceste gânduri în timp ce mă rog) în timpul rugăciunii în gândul meu îmi doresc ca toţi cei din jurul meu (fraţi, surori şi chiar la cunoscuţi) să le fie bine (şi parcă îi şi văd în viitor că le e bine şi mă bucur pentru ei), însă în acelaşi timp (e o amestecătură totală un dezastru în mintea mea), mâ gândesc (la mine personal, sunt o simplă persoană, de la ţară (la ce e mai rău) la cum a decurs ziua rspectivă, dacă ceva nu a mers cum trebuie, mereu zic, de ce oare Dumnezeu m-a lăsat aşa, de ce nu am şi eu noroc, oare Dumnezeu chiar m-a uitat? Tot timpul după cum vedeţi îl învinovăţesc pe Domnul (şi cred că e foarte păcat), am citit că în timpul rugăciunii trebuie să fii cu gândul şi cu inima la Domnul. Şi după câte mai cred eu (aici nu sunt aşa sigură de asta v-am întrebat), asta înseamnă că „cârtesc” şi iau „numele Domnului în deşert”? În timpul rugăciunii dacă eu mă gândesc la ceva (că în cazul meu poate gândurile bune nu ar fi nimic rău cele rele) este păcat că te gândeşti şi la alte lucruri în afară de rugăciunea ce o citeşti? Vă mulţumesc părinte şi iertaţi-mă.
- a întrebat 12 ani ago
- last edited 3 luni ago
- You must login to post comments
Dragă soră. cine se poate ruga cu toată puterea, fie el cel mai sărac om, el totuși va fi cel mai bogat dintre toti,cu atât mai sus se înalță rugăciunea când iese dintr-o inimă strâmtorată și evlavioasă. Și, ca să știi că rugăciunea care se săvârșește la moment de nevoie, este mai întai ascultată, iată ce zice profetul: „În necazul meu am chemat pe Domnul și m-a auzit” (Ps. 119.1).Când te rogi , lasă gândurile tale afară și fii cu gândul la rugăciune.Deci, pentru ca noi să ne trăim fericiți viața și să ne eliberăm de păcatele noastre, se cuvine ca la toate prilejurile să ne rugăm Domnului, cu râvnă și îndelungată răbdare.Atunci vom dobândi o îndestulare statornică și ne vom putea bucura de toate cele primite, prin harul și iubirea de oameni a Domnului nostru Iisus Hristos.
Prot Victor Mihalachi
- Guest a răspuns 12 ani ago
- You must login to post comments
Te rog să te autentifici mai întâi pentru a trimite.